„Pro mne je malování prostředkem, jak souznít se světem,
jak alespoň tušit úžasná tajemství života a jak v sobě
i v lidech povzbudit radost z bytí a jak eliminovat zoufalství
z bytí a jak při tom plně vnímat velkolepé dílo Boží
i rozporuplné dílo člověka.“ (F. K. Foltýn, Býchory, 1. prosince 1992)
Ještě snad nikdy mě nezamrazilo při čtení „úvodního slova“ ke knize. Tím myslím k jakékoliv knize. U této knihy je úvodní slovo, u kterého jsem skoro brečel. Ale k věci. Dozvíte se z něho, že pan mistr malíř František Karel Foltýn (Fank Foltýn), si v klidu a v ústraní žije ve své chaloupce v Býchorách, straní se lidem, jezdí na kole, na kánoi a toulá se přírodou. Co víc si přát? A pak za nim přijede ziskuchtivá banda a donutí ho dělat na „své“ knize, což on z počátku odmítá a to rezolutně. „Však jakápak kniha, jakýpak soupis díla, vždyť ještě žiju . . .“ Tak že ho nakonec tahle banda donutila dělat na něčem, co on ani nechtěl a on jim během té práce umřel. Komu mám poděkovat? A pak to ještě pyšně vytrubujou ve svém úvodním slově!!! Je to skoro NeŠťastný!
Citát: Tož narodil jsem se v říjnu 1937 na Moravském Slovácku.
Dílo pana Foltýna jsem poprvé viděl někdy chvilku po revoluci. V Kolíně měl výstavu a já se na ní s několika lidma vydal. (Teprve z této knihy jsem se dozvěděl, že pan umělec v Kolíně začínal jako malíř divadelních kulis) Byl jsem okamžitě uhranut. Musím nejdřív přiznat, že ne všechna jeho díla se mi líbí. Mám nejraději ty, kde nejsou postavy, nebo nejsou ty postavy tak výrazné. Nejlepší obraz pro mě, hned od začátku, byla olejomalba „Zrcadlení“. Motýlci, jablko, ulity od šneků, stromy, tráva, odraz malíře v zrcadlení (kapka vody) a hlavně mě strašně fascinují ty bílé čáry kolem. Mám pocit, že toto dílo bylo použito v té době na reklamním poutači. Možná taky proto mi tak utkvělo v paměti.
Citát: Horší bylo, že mě soudruzi zařadili do seznamů, které jménům v nich zapsaných prakticky znemožňovaly jakékoli veřejné aktivity. (F. K. Foltýn)
Ale nemyslete, že je to jen „Zrcadlení“. Podobné náměty má mistr F. K. Foltýn na vícero svých obrazech. Geniální dílo je olej na plátně „Legenda o řece“ z roku 1985. To je prostě bomba. A pak také musím přiznat, že raná i pozdější tvorba mě neuhranula tolik jako jiná díla. Jedná se o obrazy někdy kolem let 1967 respektive 1990 až 1997. To pan malíř do svých děl vkládal náboženské motivy a postavy. Tady už mi to zas tak nesedělo. Tvorba kolem let 1980 až 1989 byla prostě z mého hlediska nejlepší. Ale nejsem znalec a tak nemohu soudit. Přesto jsem rád, že část tvorby vlastním díky této knižní sbírce obrazů. Pan František Karel Foltýn navždy zůstane v mém srdci.
Terva
Citát: Obraz by měl vybízet ke svobodné meditaci. (F. K. Foltýn)
„Pro mne je malování prostředkem, jak souznít se světem,
jak alespoň tušit úžasná tajemství života a jak v sobě
i v lidech povzbudit radost z bytí a jak eliminovat zoufalství
z bytí a jak při tom plně vnímat velkolepé dílo Boží
i rozporuplné dílo člověka.“ (F. K. Foltýn, Býchory, 1. prosince 1992)
Ještě snad nikdy mě nezamrazilo při čtení „úvodního slova“ ke knize. Tím myslím k jakékoliv knize. U této knihy je úvodní slovo, u kterého jsem skoro brečel. Ale k věci. Dozvíte se z něho, že pan mistr malíř František Karel Foltýn (Fank Foltýn), si v klidu a v ústraní žije ve své chaloupce v Býchorách, straní se lidem, jezdí na kole, na kánoi a toulá se přírodou. Co víc si přát? A pak za nim přijede ziskuchtivá banda a donutí ho dělat na „své“ knize, což on z počátku odmítá a to rezolutně. „Však jakápak kniha, jakýpak soupis díla, vždyť ještě žiju . . .“ Tak že ho nakonec tahle banda donutila dělat na něčem, co on ani nechtěl a on jim během té práce umřel. Komu mám poděkovat? A pak to ještě pyšně vytrubujou ve svém úvodním slově!!! Je to skoro NeŠťastný!
Citát: Tož narodil jsem se v říjnu 1937 na Moravském Slovácku.
Dílo pana Foltýna jsem poprvé viděl někdy chvilku po revoluci. V Kolíně měl výstavu a já se na ní s několika lidma vydal. (Teprve z této knihy jsem se dozvěděl, že pan umělec v Kolíně začínal jako malíř divadelních kulis) Byl jsem okamžitě uhranut. Musím nejdřív přiznat, že ne všechna jeho díla se mi líbí. Mám nejraději ty, kde nejsou postavy, nebo nejsou ty postavy tak výrazné. Nejlepší obraz pro mě, hned od začátku, byla olejomalba „Zrcadlení“. Motýlci, jablko, ulity od šneků, stromy, tráva, odraz malíře v zrcadlení (kapka vody) a hlavně mě strašně fascinují ty bílé čáry kolem. Mám pocit, že toto dílo bylo použito v té době na reklamním poutači. Možná taky proto mi tak utkvělo v paměti.
Citát: Horší bylo, že mě soudruzi zařadili do seznamů, které jménům v nich zapsaných prakticky znemožňovaly jakékoli veřejné aktivity. (F. K. Foltýn)
Ale nemyslete, že je to jen „Zrcadlení“. Podobné náměty má mistr F. K. Foltýn na vícero svých obrazech. Geniální dílo je olej na plátně „Legenda o řece“ z roku 1985. To je prostě bomba. A pak také musím přiznat, že raná i pozdější tvorba mě neuhranula tolik jako jiná díla. Jedná se o obrazy někdy kolem let 1967 respektive 1990 až 1997. To pan malíř do svých děl vkládal náboženské motivy a postavy. Tady už mi to zas tak nesedělo. Tvorba kolem let 1980 až 1989 byla prostě z mého hlediska nejlepší. Ale nejsem znalec a tak nemohu soudit. Přesto jsem rád, že část tvorby vlastním díky této knižní sbírce obrazů. Pan František Karel Foltýn navždy zůstane v mém srdci.
Terva
Citát: Obraz by měl vybízet ke svobodné meditaci. (F. K. Foltýn)