Černé světlo přehled
Václav Řezáč (p)
Psychologický román zachycuje hlavního hrdinu, slabošského jedince, zcela zbaveného morálních zábran. Lhaní, intriky, falešnost a snaha ovlivňovat své okolí nemohou vyústit jinak než v konflikty hlavního hrdiny s jeho okolím… Karel Kukla byl již od nejranějších dětských let slabý, neduživý hoch, který hledal své útočiště před okolním světem u své matky, a právě jeho slabost a zdánlivá bezmocnost se stala zdrojem touhy ovládat silné – nenápadně stát v pozadí, zdánlivě do ničeho nezasahovat a zároveň vše řídit.... celý text
Můj komentář
Zatím jste nenapsal(a) svůj komentář ke knize Černé světlo. Přihlašte se a napište ho.
Nové komentáře (29)
![meluzena meluzena](https://www.databazeknih.cz/img/users/empty.jpg?v=1446561771)
![5 z 5 5 z 5](img/content/points/5.png)
Uf, to byla síla! Výborná knížka ve vší své obludnosti.
Karel Kukla vypráví svůj životní příběh neduživého hýčkaného jedináčka, kterého příhoda se zabitým potkanem proměnila v člověka zapšklého a až zrůdně nepřejícího nikomu jeho fyzickou zdatnost a sílu, a už vůbec ne úspěch a štěstí. Temnota a zlo se v Karlovi prosazuje pomalu, ale nezadržitelně, a vy sice tušíte, že to nemůže vzít dobrý konec, ale přesto doufáte, že boží mlýny stihnou zasáhnout včas a ti všichni, kteří mu (nic zlého netuše) kříží plány, nedojdou záhuby.
Ta stupňující se tíha mi silně připomínala Havlíčkova Neviditelného - obě jsou o slabochovi, který škodí všem okolo, obě jsou to vynikající díla, která mohu jen doporučit.
Jestli máte rádi bohatý květnatý jazyk, tady si přijdete na své. Jako bonus dostanete spoustu zapomenutých výrazů, přímo roztomilých (např.: "lidový soud hudrmanic a klepen z naší ulice" nebo "zaměstnanci polykají chvatně a kradí své přesnídávky").
---
"Proud věřících vytéká zvolna z chrámových dveří a rozlévá a vytrácí se všemi směry."
---
"Už mají dost toho všeho, co tu dnes prožili, trapnost na ně vystrkuje svůj červený paviánský zadek."
---
"Je v tobě červ, Vidím ho ve tvých očích a vím, že kdybych ti položila ucho na prsa, slyšela bych, jak uhryzává tvé srdce. Červivý člověk nemůže nikoho milovat."
---
"Spokojenost nebo nespokojenost závisí od síly žádosti a splnění."
---
"Řekl bych, že síla silných je zárodkem jejich zkázy. Vidí svůj život jen v rovině své moci a zapomínají skloniti se a naslouchati, co se děje pod ní."
---
Frantík Munzar seděl už druhý rok v první třídě, ale vypadal mezi námi, jako by ji opakoval již počtvrté. (...) Jeho mozek byl dobře utěsněn, i nehrozilo nebezpečí, že by do něho pronikla kdy zhoubná nákaza vědění."
![Apo73 Apo73](https://www.databazeknih.cz/img/users/29_/292410/m_apo73-iAB.jpg?v=1574627983)
![5 z 5 5 z 5](img/content/points/5.png)
Tak to bylo pro mě obrovské překvapení. Václav Řezáč, kterému se podařilo s Janem Drdou vyházet lidi ze Svazu spisovatelů po komunistickém převratu, který se svým Nástupem se stal literární ikonou stalinismu, tento Václav Řezáč je prostě skvělý spisovatel! Je to podobný případ jako Jarmila Glazarová, která ve 30. letech napsala vrcholná díla české prózy (za všechny Advent), pak byla komunistka a nakonec se omluvila za svá pomýlení. (Mimochodem včera jsem byl u hrobu J. Glazarové a tam si někdo dal práci s nápisem z větví: MRCHA. Ubohost, kterou jsem hned rozmetal.) Ale to už je úděl umělců - do historie se zapíší tím, co dělali pro společnost, v čem se angažovali a když se Olbracht, Řezáč, Glazarová se vrhli na komunismus, zůstanou v něm bez ohledu na to, co dělali před tím - podobně jako Pavel Kohout bude hlavně Chartistou a disidentem. Ale co Kohout psal v období stalinismu zůstává jen jako zajímavost, se kterou se vyrovnal, u Olbrachta, Řezáče nebo Glazarové se už moc neohlížíme na to, co psali před tím. Omlouvám se za odbočku. Ale Řezáčův případ je jiný, než Glazarové - ten se nestihl ani omluvit ani reflektovat, co na konci života dělal, protože uprostřed 50. let zemřel.
Zato jeho kniha černé světlo dokládá, že je to mistr psychologické prózy, srovnatelný s Jaroslavem Havlíčkem. Příběh Karla Kukly, jehož myšlenkový svět je utvářen křivdami a vlastní nedostatečností se stane geniálním manipulátorem. Zařizuje situace tak, aby z nich měl sám největší prospěch a sadisticky se raduje z toho, jak jiní díky těmto manipulacím trpí. Je to svým způsobem jedna velká msta, msta světu, touha ovládat, ale nebýt viděn, a zároveň si dopřávat moc plnými doušky. Situace se postupně zaplétají, komplikují, až musí dojít k rozuzlení a to logickému a nečekanému. Kniha je napsaná krásným jazykem, je velmi čtivá, mnohokrát jsem se nad ní tetelil radostí - ačkoliv je vlastně dost krutá. Když je světlo v člověku černé, nemůže z toho nikdy vyjít nic dobrého. Skvěle!
Související novinky (1)
36 nových eknih zdarma ke stažení
05.11.2021
Citáty z knihy (2)
„Spokojenost nebo nespokojenost závisí od síly žádosti a splnění.“
„Řekl bych, že síla silných je zárodkem jejich zkázy. Vidí svůj život jen v rovině své moci a zapomínají skloniti se a naslouchati, co se děje pod ní.“
Kniha Černé světlo v seznamech
v Právě čtených | 2x |
v Přečtených | 235x |
ve Čtenářské výzvě | 21x |
v Doporučených | 21x |
v Knihotéce | 70x |
v Chystám se číst | 130x |
v Chci si koupit | 15x |
v dalších seznamech | 4x |
Štítky knihy
intriky psychologické romány manipulace (psychologie) lhaní, lži manipulátoři české romány
Autorovy další knížky
1968 | ![]() |
1940 | ![]() |
1951 | ![]() |
1934 | ![]() |
1942 | ![]() |
další emotional damage